Secretele vietii de cuplu analizate de inteligența artificială. Un prim studiu de inteligență artificială asupra relațiilor romantice bazat pe date de la mii de cupluri a identificat principalii predictori care îi fac pe parteneri să se simtă pozitivi în legătură cu relația lor.
Cercetătorii au efectuat o analiză de învățare automată a datelor colectate de la peste 11.000 de cupluri și au constatat că caracteristicile specifice relației (evaluările personale ale relației în sine) erau predictori semnificativ mai puternici ai calității relației în general decât variabilele bazate pe caracteristicile individuale.
Cu alte cuvinte, tipul de relație pe care o construiești cu un partener poate fi mai important pentru fericirea ta decât oricare dintre caracteristicile tale individuale – în studiu, ei au urmarit trăsături precum cât de mulțumită era o persoană de viața in doi, cât de neliniștită era sau dacă mariajul părinților lor a funcționat.
„Variabilele specifice relațiilor au fost de aproximativ două până la trei ori mai predictive decât diferențele individuale, ceea ce cred că s-ar potrivi intuițiilor multor oameni”, spune cercetătorul principal și psihologul Samantha Joel de la Western University din Canada.
„Dar partea surprinzătoare este că, odată ce aveți toate datele specifice relației în mână, diferențele individuale cad în fundal.”
Știința relațiilor există de zeci de ani și a determinat cantități uriașe de teorie psihologică despre ceea ce face (și nu face) pentru cuplurile fericite.
Secretele vietii de cuplu analizate de inteligența artificială
Cu toate acestea, cercetătorii spun că o provocare cheie pentru domeniul lor este aducerea datelor cumulative la o scară mai mare, pentru a consolida concluziile făcute în studii mai mici, de sine stătătoare (care pot fi costisitoare și consumatoare de timp, în ceea ce privește recrutarea și intervievarea participanților).
O soluție analitică ar putea fi AI, care are capacitatea de a trece prin cantități imense de date colectate din laboratoare individuale. Într-un nou studiu, echipa lui Joel a folosit această abordare, folosind un sistem de învățare automată numit Random Forests, care poate testa puterea predictivă a unui număr mare de variabile care i-au fost alimentate.
Tehnica, după ce a analizat în mare parte măsurile auto-raportate colectate de la 11.196 de cupluri din 43 de seturi de date separate, a determinat ce fel de variabile raportate păreau a fi cele mai importante în ceea ce privește predicția calității relației.
„Rezultatele au relevat că variabilele care surprind percepțiile proprii ale relației (de exemplu, conflictul, afecțiunea) au prezis până la 45 la sută din variația calității relației la începutul fiecărui studiu”, scriu autorii în lucrarea lor, menționând că efectul predictiv s-a diminuat pe parcursul studiilor, noteaza sciencealert.com.
În ceea ce privește aceste variabile specifice relației care au prezis cel mai fiabil calitatea relației, cele mai fiabile au fost: angajamentul partenerului perceput (de ex. „Partenerul meu vrea ca relația noastră să dureze pentru totdeauna”); apreciere (de ex. „Mă simt foarte norocos să am partenerul în viața mea”); satisfacția sexuală (de ex. „Cât de mulțumit sunteți de calitatea vieții dvs. sexuale?”); satisfacția percepută a partenerului (de exemplu, „relația noastră face partenerul meu foarte fericit”); și conflict (de ex. „Cât de des aveți conflicte cu partenerul dvs.?”).
Caracteristicile individuale care au prezis cel mai puternic calitatea unei relații
Spre deosebire de aceasta, predictorii au legătură cu caracteristicile individuale – observații respondenți au raportat despre ei înșiși, variind de la trăsăturile lor de personalitate până la vârsta și sexul lor – cel mult au explicat doar 21% din variația calității relației.
Caracteristicile individuale care au prezis cel mai puternic calitatea unei relații au fost: „satisfacția cu viața”; „afectare negativă” (de ex. senzație de durere sau iritare); „Depresie“; „atașament evitant” (de exemplu, „prefer să nu fiu prea aproape de partenerii romantici”); și „atașament anxios” (de ex. îmi fac griji foarte mult pentru relațiile mele cu ceilalți).
„Experiența afectelor negative, depresia sau atașamentul nesigur sunt cu siguranță factori de risc in relație”, scriu cercetătorii în lucrarea lor.
„Dar dacă oamenii totuși reușesc să stabilească o relație caracterizată prin apreciere, satisfacție sexuală și lipsă de conflict – și percep partenerul lor ca fiind angajat și receptiv – acești factori de risc individuali pot conta puțin.”
„Analiza sugerează că persoana pe care o alegem nu este aproape la fel de importantă ca relația pe care o construim”, a explicat Joel pentru Inverse. Rezultatele sunt publicate în PNAS.