Profesorul Stelian Dumistrăcel (1937, Zvoriștea, Suceava, România) a fost un filolog și publicist român cunoscut în special pentru contribuțiile sale în domeniile dialectologie, fonetică, lexicologie și lexicografie, terminologie, etimologie, romanistică, istoria limbii literare și a ideilor culturale.
„Scriu aceste rânduri cu o mâhnire adâncă și cu două mâini stângi.
S-a stins azi, brusc, la București, Profesorul Stelian Dumistrăcel. O veste greu de dus și de spus mai departe de oricare dintre cei pe care viața i-a așezat, după cum le-a fost norocul, în lumina acestui om rarisim – prieteni, colegi de institut, universitari și, mai ales, noi studenții, mulții lui foști studenți.Căci dincolo de acribia pusă în slujba cercetării, decenii de-a rândul, la Institutul de Filologie Română „A. Philippide” al Academiei Române, filiala Iași, lingvistul Stelian Dumistrăcel a fost și unul dintre cei mai iubiți profesori universitari ieșeni.
A dus greul, alături de o mână de dascăli dedicați, în încercarea de a pune pe picioare o școală universitară de jurnalism – Specializarea Jurnalism și Științe ale comunicării de la Facultatea de Litere a Universității „Alexandru Ioan Cuza” – care să așeze în cadre teoretice și să întărească spiritul celebrei școli de presă de la Iași, conturată încă din interbelic.Din 1997, alături de colegii profesori, unii mai experimentați, alții mai tineri, a profesat aici cu devoțiune. Până în 2019, aproape toate promoțiile care au absolvit această specializare au învățat, iubindu-l pe profesorul Dumistrăcel, să prețuiască limba română. Și să se străduiască s-o folosească așa cum se cuvine. Unii studenți au șchiopătat, alții au strălucit. Dar toți, fără excepție, și-au iubit Profesorul.
A fost un om locuit de bucuria cunoașterii, din care dăruia cu bunătate, fără a ține cont de granițele rigide ale universului formal pe care, uneori, universitatea îl conservă. Ca student, îl ascultai cu bucurie și curiozitate. Avea un tonus molipsitor, era spumos în exprimare, stăpânea o ironie bine dozată și o atenție microscopică spre felul în care se frământa, în discursul public și în cel al presei, aluatul limbii române.
„Discursul jurnalistic” nu era doar un curs pe care ni-l preda, ci, grație spiritului său enciclopedic, o lume întreagă pe care ne-o așternea în față. Profesorul difuza cunoaștere, ca dintr-un recipient cu esențe.
Mult mai târziu, într-un interviu pe care mi l-a acordat după ce din fostă studentă devenisem jurnalist, am înțeles principiul care-i ghidase întreaga carieră de profesor: „Școala este datoare să te informeze corect și să-ți creeze un gust, o aspirație pentru ceva. Școala nu te poate constrânge. Și tu, dacă ai o aspirație spre performanță, vei încerca să vorbești potrivit”.
Nu l-am văzut niciodată trist. Și, așa cum am mai mărturisit azi, m-am gândit întotdeauna că domnul profesor Dumistrăcel va avea o bătrânețe lungă și senină. Așa cum a fost și el. Dar socotelile, când e vorba de viață, nu se potrivesc nicicum.Noi toți cei din colectivul de cadre didactice de la Specializarea Jurnalism și Științe ale Comunicării, ca și foștii studenți, rămânem cu amintirea prezenței lui distinse, luminoase și cu ceea ce a lăsat în noi pentru totdeauna – bucuria de a prețui limba română.
Drum bun, Domnul Profesor!”, este mesajul transmis de prof. Otilia Bălinişteanu.
Stelian Traian Dumistrăcel se numără printre cei mai de seamă lingviști români
Născut la Zvoriștea, Suceava, pe 19 august 1937, Stelian Traian Dumistrăcel se numără printre cei mai de seamă lingviști români. Contribuțiile sale în domeniile dialectologie, fonetică, lexicologie și lexicografie, terminologie, etimologie, romanistică, istoria limbii literare și a ideilor culturale rămân borne de referință în cercetarea românească.
A fost coordonatorul echipei de cercetători care a realizat „Noul Atlas lingvistic român, pe regiuni. Moldova și Bucovina” – opt volume (1967 – 2017), proiect fundamental al Academiei Române.
A fost, de asemenea, profesor și conducător de doctorat la Universitatea „Alexandru Ioan Cuza” din Iași, unde a susținut cursuri de limba română, de stilistică şi retorică, profesor invitat la Universităţile din Jena (1995, 1996) şi Heidelberg (1996), profesor titular la Facultatea de Litere a Universității „Dunărea de Jos” din Galaţi și a predat la Universitatea „Alecu Russo” din Bălți, Republica Moldova.
Este autorul a numeroase lucrări în domeniile sociolingvisticii, pragmaticii şi discursului public: Influenţa limbii literare asupra graiurilor dacoromâne (1978); Lupta în jurul literei „â” şi demnitatea Academiei Române (1993); Eugen Coşeriu: Lingvistică din perspectivă spaţială şi antropologică (editor, 1994); Sate dispărute – sate ameninţate (1995); Ancheta dialectală ca formă de comunicare (în colaborare, 1997); Pînă-n pînzele albe. Expresii româneşti. Biografii – motivaţii (ediţia întâi, 1997; ediţia a doua, 2001); Limbajul publicistic românesc din perspectiva stilurilor funcţionale (2006); Discursul repetat în textul jurnalistic. Tentaţia instituirii comuniunii fatice prin mass-media (2006); Lexic românesc. Cuvinte, metafore, expresii (ediţia întâi, 1980; ediţia a doua, 2011).
Distincții precum Premiul „Timotei Cipariu” al Academiei Române și Premiul „Bogdan Petriceicu Hasdeu” al Academiei Române vorbesc de la sine despre meritele profesionale ale cercetătorului Stelian Dumistrăcel.
Este Doctor Honoris Causa al universităților din Galați și din Bălți (Republica Moldova) și cetățean de onoare al orașului Iași.
Sursa: Facebook Otilia Bălinişteanu.