E grevă generală în Israel. Declanșată de un sindicat extrem de puternic anti-Netanyahu. Aeroportul Ben Gurion este închis. Guvernul solicită Națiunilor Unite să declare protestul ca fiind ilegal. Reacționează și Donald Trump, care le aduce grave acuzații președintelui Biden și vicepreședintei Harris. Și, în continuare, sunt uciși oameni nevinovați. Este un cerc vicios care face în continuare victime.
Alți șase ostatici israelieni au fost uciși săptămâna trecută cu sălbăticie de către teroriștii Hamas. Această multiplă crimă s-a petrecut tot în Fâșia Gaza. Ancheta a stabilit că asupra fiecăruia dintre cei șase, teroriștii au tras mai multe gloanțe de la mică distanță. Crimă calificată în toată legea. Și crimele continuă, în condițiile în care în paralel se fac eforturi internaționale, dar și de către autoritățile de la Tel Aviv, pentru a se ajunge la un acord de pace. În condițiile date însă, pacea nu poate fi construită. Oare de ce?
Donald Trump susține că vinovată este administrația de la Washington, concret, Joe Biden și Kamala Harris, care au ales soluții diplomatice greșite. Contraproductive. Care până la urmă încurajează Hamas să continue ostilitățile. O administrație slabă, afirmă Trump. Întrucât mă raliez opiniei sale, voi încerca să explic logica ce stă la baza acestor acuzații.
Este adevărat că Statele Unite au făcut eforturi materiale și militare consistente, care aparent sunt în favoarea, respectiv destinate apărării statului Israel de eventualitatea unui atac concertat Iran-Liban-Hamas. În acest scop, au fost deplasate portavioane în toate zonele sensibile din regiune. Și este adevărat că Israelul a fost dotat cu armament american super-sofisticat, în valoare de zeci de miliarde de dolari. Aceste operațiuni militare și politico-financiare ale Statelor Unite au însă și un alt obiectiv. Acela de a proteja liniile comerciale vitale pentru supraviețuirea economiei americane. Istoria va demonstra ce anume a primat în deciziile luate recent de Casa Albă. Sub aspect diplomatic însă, de pe acum putem afirma că Trump are dreptate, iar politica de conciliere a președinției americane este greșită. Pentru că ea pleacă de la o premisă cu totul și cu totul falsă. Și anume că Hamas ar reprezenta o entitate statală sau cvasi-statală, care ar putea fi parte a unor negocieri. În realitate, Hamas reprezintă, cel puțin pentru Statele Unite și întreaga lume occidentală o organizație definită drept teroristă și care a și demonstrat nu numai de-a lungul anilor, ci și săptămâna trecută, că se conformează acestei definiții. Ca atare, cu reprezentanții Hamas nu poate fi perfectată nicio înțelegere. Nu este deloc exclus ca reprezentanți Hamas să nu mai aibă suficientă autoritate în raport cu grupurile aparent subordonate acelei mișcări. Și, ca atare, acționează haotic. Imprevizibil. Cu o asemenea forță, cu o asemenea organizație, nu poate fi sub nicio formă încheiat un tratat de pace care să reziste. Pentru că nimeni nu-l garantează.
Pornind de la această realitate, Guvernul Netanyahu este silit să se lupte simultan pe trei fronturi. Pe un front intern, care are o tendință explicită de tip destabilizator, pe un front internațional, în care se confruntă diverse autorități statale pro-Hamas cu alte autorități statale anti-Hamas, dar și pe un front american, în care cel mai important aliat al Israelului este extrem de divizat acum, în pragul alegerilor prezidențiale. Când Donald Trump acuză de slăbiciune autoritatea americană, el o acuză practic de duplicitate. Pentru ca administrația Biden să poată poza până la alegeri în porumbelul păcii, este necesară existența unor puternice focare de război. Cum sunt cele din Ucraina și din Orientul Mijlociu. Întreținerea acestor focuri produce un fum gros, care poate fi de natură să aburească electoratul american în beneficiul democraților.
Dincolo de aceste considerente sau tocmai luându-le în calcul, pacea nu poate fi readusă în Orientul Apropiat până când nu se iese din ambiguitate. Pentru a continua războiul, din când în când Hamas va ucide cu sălbăticie ostaticii capturați cu mai multă vreme în urmă sau chiar va captura alți ostatici. Finanțările pe care le primește Hamas sunt direct proporționale cu intensitatea conflictului. Iar efectul cel mai tragic al acestor evenimente sângeroase, în care de-o parte și de cealaltă sunt uciși oameni nevinovați, este că o bună parte dintre rudele victimelor din Gaza se manifestă din ce în ce mai motivat împotriva Israelului, iar numărul luptătorilor Hamas, până când nu se iese din acest cerc vicios, în loc să scadă, crește.