În data de 26 octombrie, creștinii ortodocși îl prăznuiesc pe Sfântul Dimitrie Izvorâtorul de Mir. După sărbătoarea Sfintei Cuvioase Parascheva, aceasta este cea mai importantă, dar și ultima de pe cuprinsul toamnei. Asemenea altor sărbători mari, ziua de prăznuire a Sfântului Dimitrie este marcată de tradiții și superstiții aducătoare de noroc și sănătate
Moaștele Sfântului Dimitrie Izvorâtorul de Mir sunt păstrate la Tesalonic, în biserica zidită pe locul martiriului său. Din moaștele sale a curs și curge vin, de aceea Sfântul Dimitrie este numit și Izvorâtorul de Mir. În prima duminică de după sărbătoarea Sfântului Dimitrie, în timpul Vecerniei, este deschisă racla cu sfintele moaște. Cu acest prilej, mitropolitul scoate de sub acestea tava cu mir, care este amestecat cu ulei de la Sfântul Maslu și este dăruit credincioșilor bolnavi spre tămăduire.
Cine a fost Sfântul Dimitrie Izvorâtorul de Mir
Sfântul Dimitrie Izvorâtul de Mir a trăit în vremea împăraților Dioclețian și Maximian Galeriu. Acesta a fost fiul voievodului cetății Tesalonicului. Dimitrie a fost botezat în taină de către părinții săi, care se temeau de prigoanele împotriva creștinilor. Tot în taină i-au fost insuflate și învățăturile creștine, astfel că de mic copil a insuflat milostenia către cei săraci, precum și facerea de bine. Când părinții săi au încetat din viață, Dimitrie a moștenit averi însemnate. Când împăratul Maximian a aflat de moartea voievodului Tesalonicului, l-a chemat pe Dimitrie, pe care l-a numit în locul tatălui său.
Dimitrie a fost primit cu mare cinste de cetățeni și a condus cu multă vrednicie poporul, propovăduind pe fața dreaptă credința și aducându-i pe mulți la Hristos. Aflând că Dimitrie este creștin, împăratul Maximian s-a înfuriat extrem de tare și a poruncit ca în fiecare cetate să se facă praznice în cinstea zeilor păgâni. Neputând suporta una ca asta, Dimitrie a mărturisit imediat că este creștin, motiv pentru care împăratul a poruncit să fie închis în temniță, până la încheierea jocurilor în cinstea venirii sale.
Ajuns în temniță, Dimitrie l-a binecuvântat pe Nestor să lupte împotriva lui Lie, iar tânărul Nestor, după ce primește semnul Sfintei Cruci, iese învingător. Când împăratul Maximian a aflat de această binecuvântare, a poruncit ca Dimitrie să fie ucis cu sulițe, iar în cazul lui Nestor a dat ordin să fie decapitat.
![o imagine cu un foc de frunze](https://www.bzi.ro/wp-content/uploads/2022/10/sf.-dimitrie-1.png)
În anumite zone ale țării, în ajunul sărbătorii se aprind focuri, peste care sar copiii. Astfel se crede că aceștia vor fi feriți de boli
Tradiții și obiceiuri legate de ziua de 26 octombrie
![o icoana cu sf. Dimitrie](https://www.bzi.ro/wp-content/uploads/2022/10/sf.-dimitrie-4.jpg)
Asemenea altor sărbători mari, ziua de prăznuire a Sfântului Dumitrie este marcată de tradiții și superstiții aducătoare de noroc și sănătate
Sărbătoarea Sfântului Dimitrie Izvorâtorul de Mir este ultima și cea mai importantă sărbătoare a toamnei. În popor se spune că ziua de 26 octombrie simbolizează începutul iernii. De aceea, în ajunul sărbătorii se aprinde focul lui Sumedru. În anumite zone ale țării, se aprind focuri peste care sar copiii. Astfel se crede că aceștia vor fi feriți de boli. Peste focurile aprinse cu acest prilej pot sări și tinerii care își doresc să se căsătorească.
Există și obiceiul ca în ajunul sărbătorii Sfântului Dimitrie Izvorâtorul de Mir să se aprindă o roată de paie, care trebuie lăsată să se rostogolească. Acest foc are rolul de a-i încălzi pe cei trecuți în neființă și de a feri gospodăriile de fiare sălbatice și boli. Tăciunii stinși au și ei un rol foarte bine stabilit, sunt aruncați în livezi și grădini pentru a da putere pământului să rodească.
În această zi se crede că ciobanii află cum va fi iarna. Pentru aceasta, trebuie să își așeze cojocul în mijlocul oilor și să aștepte să vadă ce fel de oaie se așază pe el. Dacă e neagră, iarna va fi blândă, dacă este albă, înseamnă că urmează o iarnă aspră. În tradiția populară, ziua cinstirii Sfântului Dimitrie Izvorâtorul de Mir era numită și ziua soroacelor, pentru că se încheiau învoielile vechi și se parafau altele noi.